‫סאטוקו...‬
‫ני-ני.‬
‫סאטוקו?‬
‫היי, מה קרה?‬
‫סאטוקו!‬ ‫-‬‫סאטוקו...‬
‫סאטוקו, את בסדר?‬
‫לא!‬
‫סאטוקו, מה קרה לך?‬
‫לא עוד! לא...‬
‫לא.‬
‫לא...‬
‫סאטוקו...‬
‫אני מצטערת...‬
‫סאטוקו...‬
‫- רצח הקללה‬ ‫פרק 3: גבול -‬
‫- מרפאת בית הספר -‬
‫מה שלום סאטוקו?‬
‫היא נרגעה והיא ישנה עכשיו.‬
‫אני חושבת שהיה לה התקף חרדה רגעי,‬
‫אבל אני אקח אותה למרפאה עוד מעט,‬ ‫אז זה יהיה בסדר.‬
‫בוא נלך, קייצ'י. ‬
‫כן.‬
‫ידעתי שסאטוקו לא הייתה בסדר,‬ ‫כמו שהמבוגרים אמרו...‬
‫ושהמבוגרים לא היו יכולים להציל אותה. ‬
‫אם סאטוקו תישאר לבד ככה, בטוח שהיא תתפרק.‬
‫אז הגעתי לידי החלטה:‬
‫אני אהרוג את הדוד של סאטוקו.‬
‫אימא, מכל ספרי המסתורין שקראת בחייך,‬
‫איזה פשע מושלם בוצע בצורה הטובה ביותר?‬
‫אין דבר כזה.‬
‫כי הכיף ספרי מסתורין‬
‫הוא לפתור את התעלומה, נכון?‬
‫אם התעלומה לא הייתה ניתנת לפיתרון,‬ ‫לא היו כותבים עליה ספר מסתורין.‬
‫אה, כן...‬
‫מה שאומר שפשע מושלם אמיתי‬ ‫לא יהפוך לסיפור.‬
‫לא יהפוך לסיפור?‬
‫תחשוב על זה.‬ ‫מה המרכיבים ההבסיסיים של סיפור?‬
‫פתיחה, שיא, סיום. הדברים האלה?‬
‫נכון.‬
‫החלק הכי משמעותי הוא הפתיחה.‬
‫בלי הפתיחה, הסיפור לא יתקיים מלכתחילה.‬
‫טוב, אם כלום לא קורה, כלום לא מתחיל.‬
‫כן. כלום לא קורה, אז זה לא הופך לפשע.‬
‫לא קוראים לבלש, אז אין חקירה.‬
‫אם אין חקירה, לא יפתרו אותה לעולם.‬
‫כלומר, זה הפשע המושלם האולטימטיבי.‬
‫הפשע המושלם האולטימטיבי...‬
‫זה פשוט.‬
‫אם אין פשע, המשטרה לא תפעל.‬
‫אם המשטרה לא תפעל, הפשע לא יתגלה.‬
‫עם זאת, לגרום לזה להיראות‬ ‫כאילו לא קרה כלום‬
‫זה דבר שקשה לעשות.‬
‫אה.‬
‫אחיה הגדול של סאטוקו, סאטושי,‬
‫שיחק גם כן באופן פעיל בהינאמיזאווה פייטרס.‬
‫- סאטושי -‬
‫יפה.‬
‫זה בסדר.‬
‫סאטוקו?‬
‫כמו שאמרתי, אני רוצה שתקחי את סאטוקו‬
‫לפסטיבל שילוח הכותנה מחר.‬
‫אין לי בעיה, אבל...‬
‫גם אם רק לקצת.‬ ‫אם אפשר להרחיק אותה מהדוד המרושע הזה...‬
‫סאטוקו תשמח, נכון?‬
‫למה?‬
‫למה מה?‬
‫למה אתה לא לוקח אותה?‬
‫יש לי דברים לעשות מחר...‬
‫אני לא יכול ללכת לפסטיבל, אז...‬
‫כמו מה?‬
‫זה לא משהו גדול...‬
‫מיון, את מקשיבה?‬
‫אה, סליחה.‬
‫קיבלתי פעם טלפון כזה.‬
‫סאטושי...‬
‫מצטערת שאני שואלת משהו מוזר.‬
‫סאטושי לא הלך לפסטיבל?‬
‫לא.‬
‫היו לו דברים לעשות, והוא ביקש ממני‬ ‫לקחת את סאטוקו לפסטיבל במקומו.‬
‫בליל הפסטיבל בשנה שעברה...‬
‫מכור לסמים היכה את הדודה למוות.‬
‫זה היה סאטושי!‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫מצטערת. השיחה שלנו גלשה.‬
‫לגבי סאטוקו, אל תדאג.‬
‫למען האמת, כבר הזמנתי אותה.‬
‫אה... באמת?‬
‫החלטנו להיפגש וללכת מחר.‬
‫מרגיש יותר טוב?‬
‫תודה. כנראה שאפילו לא הייתי צריך להתקשר.‬
‫אז אני סומך עלייך.‬
‫מה אתה הולך לעשות.‬
‫משהו שאסור לדבר עליו,‬ ‫כמו שלסאטושי היה אסור?‬
‫זה לא משהו חשוב.‬
‫אני מבינה...‬
‫טוב, לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫מי שהרג את הדודה היה סאטושי.‬
‫גם סאטושי הגן על סאטוקו.‬
‫61 זה הציון הממוצע?‬
‫זו סטיית התקן.‬
‫מה?‬
‫גם במבחן האינטליגנציה‬ ‫הוא קיבל ציון גבוה במיוחד.‬
‫במילים אחרות, מאברה הוא נער חכם מאוד.‬
‫אבל הציונים שלו בבית הספר לא טובים כל כך.‬
‫מצאנו דברים מעניינים‬ ‫בתוצאות של מבחן קרפלין.‬
‫הוא חלש בבעיות חסרות מטרה,‬ ‫ואינו מתעניין בהן.‬
‫אה...‬
‫הוא לא מבין, "צייר קובייה כאילו‬ ‫פתחו אותה וקיפלו אותה החוצה."‬
‫אבל אם תשאלי איזו צורה תהיה לקוביית משחק‬ ‫אם יפרסו אותה,‬
‫הוא יענה בצורה מושלמת.‬
‫כן...‬
‫- כיתת מתקדמים -‬
‫- רשימת מצטיינים סמסטר ראשון -‬ ‫- 1: אינאבה; 2 - טוקודה; 3 - מאברה -‬
‫זה יעבור בקרוב.‬
‫הכול יעבור.‬
‫כן.‬
‫הכול יעבור, כשהציקדות יבכו.‬
‫תענה כבר!‬
‫הלו?‬
‫מדברים ממשטרת אוקינומייה.‬ ‫האם זה בית הוג'ו?‬
‫כן. הוג'ו מדבר.‬
‫יש אצלנו נערה צעירה, סאטוקו הוג'י,‬ ‫במעצר הגנתי.‬
‫מה? סאטוקו? היא עשתה משהו?‬
‫אני אסביר את הפרטים כשתגיע לפה.‬
‫תוכל לבוא באופן מיידי?‬
‫עכשיו?‬
‫התקלחתי, אז ממש לא מתחשק לי לצאת.‬
‫עכשיו.‬
‫אוף... לעזאזל...‬
‫סאטוקו הזו... מה היא עשתה?‬
‫אני אסביר את הפרטים כאן.‬
‫נתראה.‬
‫אה, רגע... אני לא יודע איפה תחנת המשטרה.‬
‫איפה היא נמצאת?‬
‫היא...‬
‫אה, כן. היא ליד תחנת מכבי האש, לא?‬
‫זה רחוק.‬
‫כן.‬
‫אז אני אחכה לך.‬
‫יש!‬
‫הוא מגיע.‬
‫אני אסיים את זה.‬
‫אני אסיים את זה, סאטוקו!‬
‫לעזאזל...‬
‫מה לעזאזל...?‬
‫לעזאזל...‬
‫כל כך רחוק?‬
‫לא יכול להיות.‬
‫אני לא יכול לסחוב אותו לכזה מרחק.‬
‫מה אני אעשה?‬
‫הקטנוע...‬
‫- ביצת אוניגפוצ'י -‬ ‫- ילדים טובים לא משחקים פה -‬
‫סאטושי...‬
‫בטח לא הבנתי אותך.‬
‫מה?‬
‫הבור שחפרתי היה פה, בוודאות.‬
‫לעזאזל.‬
‫מצאתי!‬
‫כשזה ייגמר...‬
‫חכי, סאטוקו.‬
‫החיים יחזרו להיות נורמליים בקרוב.‬
‫עשיתי את זה...‬
‫עשיתי את זה!‬
‫עשיתי את זה, ממזר!‬
‫נו, נו...‬
‫תהיתי מי זה היה.‬
‫טאקנו!‬
‫מה אתה עושה עם את חפירה בכזאת שעה?‬
‫בלי מטרייה, ספוג מים ומלא בוץ?‬
‫כשהלכתי לחפש בסכר אוצרות עם רנה...‬
‫שכחתי את האת, אז...‬
‫אני מבינה...‬
‫אז הלכת להביא אותו בגשם השוטף הזה?‬
‫כשיצאתי מהבית לא חשבתי שירד גשם.‬
‫למרות שזה המיקום והכיוון ההפוכים?‬
‫אתה בסדר?‬
‫עיקמת את המפרק?‬
‫אין מה לעשות. אני אקח אותך הביתה.‬
‫יש לך מזל שאני אדם נחמד.‬
‫האופניים לא ייכנסו, אז בוא לקחת אותם מחר.‬
‫יש איך לקחת אותם? זה יהיה בעייתי אם לא.‬
‫תא המטען כבר מלא,‬ ‫והם לא ייכנסו במושב האחורי.‬
‫יהיה בסדר. אף אחד לא יגנוב אותם.‬
‫...כמו שצריך?‬
‫אמממ...‬
‫מצטער. לא ממש שמעתי אותך.‬
‫מה אמרת הרגע?‬
‫הצלחת לקבור את הגופה כמו שצריך?‬
‫- בפרק הבא -‬
‫מה שמבלבל הן עקבות החרטה.‬
‫מה שרודף הוא מבט של חשד.‬
‫מה שהולך ללא מטרה הוא העצמי האחר.‬
‫כשהציקדות בוכות.‬
‫- רצח על ידי קללה‬ ‫חלק 4: פריט אבוד -‬
‫תוכלו להאמין בכך?‬
‫- תרגום כתוביות: טל אורבך -‬